- Gisella Perl? - Jeg er Dr. Gisella Perl.
- Det ved jeg. Den berømte læge. Min mor fortalte mig om dig.
- Hun sagde du var en bemærkelsesværdig kvinde og en fantastisk læge.
- Kom her.
- Tre uger. Højst.
- Tre uger? Det siger min læge også. - Godt. Hvad er dit navn?
- Didi. Didi Goldstein. - Didi Goldstein. Vent på mig der henne.
- Jeg mødes med dig derovre.
- Min Gud. Din tante Rachel var min patient i Sighet.
- Ja. Jeg har aldrig mødt hende. Ikke endnu. Vi håber, at hun kommer snart.
- Her er nogle flere.
- Kig på disse sko.
- Hvem går med den slags? Ikke en dame. En stuepige måske, ikke en dame. Kom.
- Har du ikke set nok sko? - Nej, jeg vil se dem alle, inden jeg køber.
- Værsågod, Frue. Hvad synes De?
- Åh ja, de her meget fine. - De er meget dyre, Dr. Perl.
- I Sighet gik vi kun med det bedste. Vi havde så smukke ting.
- Du kan ikke forestille dig hvor smukt. - Men det her er New York, ikke Sighet.
- Så vil jeg have smukke ting her.
- Disse er virkelig specielle. Åh, Gud.
- Giska, lad være med at stirre på skoene.
- Hører du mig, stop med at stirre på skoene, og hent så lysene til sabbatten.
- Far? Jeg vil gerne være læge, far.
- Cilla, hjælpe din mor med suppen. - Ja, far.
- Hørte du hvad jeg sagde? Jeg vil gerne være læge.
- Jeg ønsker at studere i Cluj. - God ide, Giska.
- Den eneste pige og den eneste jøde. - En læge.
- Men så vil jeg også være læge.
- Er det ikke nok du graduerer tidligere med topkarakter? Er det ikke nok?
- Nej, far. Det er ikke nok.
- Dr. Perl? Dr. Perl.
- Skoene.
- De er perfekte. Vi tager dem.
- Jeg troede kun jeg skulle hente hende. Ikke tage hende på en kæmpe shoppingtur.
- I Sighet var Dr. Perl vant til, at tingene blev gjort på en særlig måde.
- Det må du nok sige, hendes måde. Hun rippede mig.
- Hør, hun har været igennem så meget. Vi er nødt til at hjælpe hende.
- Det ved jeg. Men se de sko ... Hun har ikke engang en ordentlig kjole.
- Sarah, hvad er der galt?
- Rachel. Min kære søster. Rachel er død.
- Giska, jeg fandt Rachel.
- Rachel, var du med os i toget? - Ja.
- Jeg tager mig af din mor. - Gisella?
- Da Rachel ... Da hun døde ...
- Da Rachel døde, ja...
- Var hun da alene?
- Dr. Perl, jeg tager mig af din mor. Du skal ikke bekymre dig.
- Det var hvad jeg håbede.
- Jeg synes det er bedre, at en person var sammen med hende. At hun ikke var alene.
- Er du sikker? - Ja, jeg er sikker.
- Det er godt.
- Jeg skal tilbage til arbejdet. - Jeg er nødt til at gøre det, far.
- Hvorfor? Er der ikke nok læger i Verden?
- Der er ingen kvindelig læge i Sighet. Og ikke en gynækolog.
- Jeg ønsker ikke, at du mister din tro. - Det sker ikke.
- Du er min ældste datter. Min kære pige.
- Du bør gifte dig og få børn og være en god observerende jøde.
- Og jeg kan ikke gifte mig, og være en god jøde, og en mor, og en læge?
- At give liv som en mor, det burde være nok.
- At give liv som mor, og beskytte liv som læge.
- Forstår du det ikke? Jeg kan blive en vigtig person.
- Hvorfor skal det være dig? - Hvem skulle det ellers være?
- Kan du ikke bare én gang, være som andre piger?
- Far, jeg vil gøre dig stolt. - Mit barn, det har du allerede.
- Jeg vil gøre dig endnu mere stolt. Du gav mig denne.
- Ja, det jeg kan huske. - Jeg sværger, far, jeg sværger på denne bog:
- hvor jeg går, uanset hvad jeg gør, uanset hvad der sker ...
- jeg vil altid forblive en god, tro og loyal jøde.
- Dr. Perl? Dr. Gisella Perl?
- Jeg er Esther Jacob fra Den Amerikanske Jødiske Komité.
- Vi mødtes i Paris. Jeg hjalp dig med at arrangere overfarten.
- Nu husker jeg dig. - Skal vi gå?
- Godt. Er du klar?
- Undskyld Esther, men ... Jeg er nødt til at praktisere som læge igen.
- Selvfølgelig. Det sørger vi for, kommer til at ske, ikke?
- Du forstår ikke. Hvis jeg ikke kan praktisere...
- Så kan jeg ikke leve.
- Hvis De ønsker at praktisere her som en læge...
- skal De først ansøge om amerikansk statsborgerskab.
- De skal også tale med vores medicinske komité. Jeg tror ikke ...
- Beklager Doktor, men De forstår ikke.
- Hun har et midlertidigt visum. Statsborgerskab er ansøgt.
- Saul Bloom har sendt anmodningen, og det er allerede sat i gang af Eleanor Roosevelt.
- Det er godt. Måske kan vi sørge for hurtigere ekspedition her.
- Har De Deres diplomer med Dem?
- Mine diplomer? Vil De vide hvor mine diplomer er?
- Det vil jeg også gerne vide.
- Nå, det er så sådan det må være i en tid. Det er okay. Det er okay.
- Hvordan går terperiet? - Terperiet?
- Terperiet. Til komiteen.
- Det går som det går.
- I amerikanere er på det medicinske område langt bagefter Europa.
- Det er jeg ked af, men meget langt.
- Du må have været en forbandet god læge i Ungarn.
- Er det noget du har hørt? - Nej, men det kan jeg forestille mig.
- Jeg vil holde det rent og helligt, både mit liv og mine færdigheder.
- Hvad var jeg? Hvad jeg var.
- Jeg vil aldrig skade nogen med vilje.
- Hvis det modsatte skulle ske, har jeg overtrådt mit løfte.
- Er det ikke fantastisk?
- Hvad er der, lmre? - Lynet kom ind i huset.
- Kom hen til mor. Kom.
- Lynet vil ikke såre dig, skat. Det bliver udenfor, hvor det hører hjemme.
- Imre rolig. Stille. Luk øjnene. Kig ikke.
- Tag det roligt. - Jeg synger så du ikke hører uvejret, ok?
- Godt. Hold fast. Min lille skat.
- Og nu en af mine favoritter: Strauss' An Der Schöenen Blauen Donau.
- Han holder godt fast i min finger. Han klemmer den.
- En skål. Vi skåler for en glad og sund baby Jacob.
- Gisella, skål med os for babyen. - Selvfølgelig. For Jacob.
- Men det kejsersnit var ikke nødvendigt.
- Hvis jeg havde været der havde der ikke været nogen problemer.
- De ville ikke tillade det. Ifølge loven... - Du kan tage imod vores næste barn.
- Og den næste, og den næste. - Jeg rengør reagensglas...
- mens andre bestemmer, hvad jeg kan og ikke kan. Det er ikke rigtigt.
- Du af alle kender det. Hvad er det med de komiteer?
- Ting jeg for 25 år siden lærte i Cluj.
- Jeg er Dr. Ruben. Er Gisella Perl her? - Jeg er Dr. Perl.
- De er nødt til at hjælpe mig. En nødsituation. Vær så venlig.
- Min kone er ved at føde. De har tilkaldt en kirurg.
- Barnet sidder fast. Hun skal ikke opereres. - Jeg forstår. Er hun blevet bedøvet?
- Ikke endnu. Esther Jacob fortalte mig om dig.
- Min far var en gynækolog i Cluj. André Abrams.
- Er Dr. Abrams her? Han kan hjælpe mig. - Han er desværre ikke længere i live. Kom.
- Er Deres kone ungarer? - Ja. Hendes navn er Eva.
- Tag suturen til mig. - Ja, Doktor.
- Giv hende et forklæde. Tag det roligt. - Hvad laver hun her?
- Hun er en specialist. - Hun er ikke blevet godkendt af alle.
- De skal bruge en, og hun opererer kun hvis der ikke er noget alternativ.
- Eva er min kone. Gå nu tilbage og giv Dr. Perl plads.
- Okay, hvis det er det du vil. - Eva, jeg er Dr. Perl.
- Tag korte vejrtrækninger, og ikke presse. Det er godt. Jeg er med dig.
- Hvor længe har hun haft veer? Hvor længe? - Atten timer.
- Og hvor længe har hun været åben? - Hun har været helt åben i en time.
- Hvordan er placeringen? - Hoved.
- Eva, lyt til mig. Meget godt. Hurtig vejrtrækning.
- Jeg undersøger dig, og så vil jeg rette barnet. Jeg gør ikke babyen noget.
- Hurtig vejrtrækning. Meget godt. Godt.
- Hjælp mig, Gud. Jeg skal hjælpe med en fødsel.
- Sikke en smuk dreng. - Du er livredder.
- Tak. Havde det været en pige var hun blevet opkaldt efter dig.
- Det plejede jeg at bede mine patienter om. - Gud velsigne dig, dr Perl.
- Kald mig Giska. Det gør alle mine venner. De gjorde.
- Du vil blive belønnet. - Du har allerede belønnet mig enormt.
- Velkommen, frue. Forsigtig. - Åh Didi, dette er perfekt.
- Jeg kan tilse patienterne og bo ovenpå, som i Sighet.
- Sighet, Sighet, Sighet ...
- Didi, det er virkelig smukt.
- Du leverede hans baby, og han giver dig et hjem i Central Park.
- Jeg sagde jeg foretrak Manhattan. - I forhold til hvad?
- Queens, hvor Michael og jeg bor? - Han ville så gerne takke mig.
- Men er det ikke lidt overdrevet?
-Han stolede på mig. Og jeg har reddet hans barns liv.
- Et barn er den største gave. En hellig gave.
- Hvis du kan få det til at ske... - Den er tom.
- Du har ikke noget med i den. - Jeg havde intet.
- Hvorfor har du så taget den med? - Så jeg havde noget der kunne fyldes.
- Nå, jeg må gå. Jeg skal se til mit barn.
- Giv det smukke barn et kys fra mig.
- Dr. Perl.
- Doktor, vær så venlig.
- Kom indenfor. Hurtigt.
- Kom. Jeg har dig. Kom. Slap af.
- Ssssh, Elizabeth. Træk vejret.
- Jeg havde hørt om dig. Jeg er ikke jøde, men jeg vidste ikke, hvor jeg skulle tage hen.
- Du kom til mig, og det er jeg glad for. Undskyld.
- Men jeg er nødt til at tale med dine forældre.
- Mine forældre er døde. Jeg bor sammen med min onkel.
- Han tvinger mig til at arbejde. Jeg må ikke gå i skole.
- Har han gjort det?
- Han drikker hver aften. Så kommer han til mig, og jeg prøver at få ham væk.
- Men da jeg gik ind i laden i dag, gjorde han ...
- Jeg vil ikke gå tilbage. Jeg vil hellere dø.
- Du får ikke love at dø, skat. Og du kommer ikke tilbage til ham.
- Du bliver her. Vi har plads nok. Og du kommer tilbage i skole. Kom.
- Jeg kan også arbejde. Jeg arbejder hårdt. - Stille nu.
- Nu kommer du i seng. Du trænger til noget søvn.
- Tak, doktor.
- Giska? Hallo, Giska?
- Det er Jonas Ruben. Jeg forstyrrer vel ikke.
- Dr. Ruben, lejligheden er så smuk. Jeg betaler dig tilbage, så snart...
- Det er i orden. Godt du kan lide den. Jeg vil gerne fortælle dig noget.
- Du har klaret den afsluttende komité.
- Giska, er du der stadig? - Ja, Dr. Ruben.
- Kald mig Jonas. Nu er det kun statsborgerskabet.
- Nu, du siger det. Er der et problem?
- Det tager så lang tid.
- Det er en masse papirarbejde. Der er intet at bekymre sig om.
- Ingenting? -Intet overhovedet. Virkelig.
- Dette er meget gode nyheder. Tak, Dr. Ruben.
- Jonas. - Jonas. Mange tak.
- Salonen kan ikke gå videre uden dig. Dit publikum venter.
- Smukt. - Hej, mor.
- Det var på tide. - Hvor har du været?
- En læges arbejde er aldrig gjort. - Lad os høre dit digt.
- Ja, det er så smukt. - Nej, far.
- Giska, lav Ophelias tale, den fra 3. akt.
- Sikke en sød bror. Min kære David. Han vil bare have noget Shakespeare.
- For Helen. Den anden kvindelige læge i familien.
- Glem det. For mange læger.
- Måske noget for Rosie eller Cilla? Der må være noget, du ønsker, Cilla.
- Noget, vi begge ønsker. Synge. - En sang. Godt?
- Ja, syng. - Kom nu, syng.
- Dr. Perl, jeg vil først lykønske Dem med at klare de medicinske komiteer.
- Immigrationsmyndighederne har bedt Dem komme fordi der er nogle spørgsmål ...
- omkring Deres anmodning om statsborgerskab.
- Hvilken slags spørgsmål? Medicinske? - Når det kommer til hendes evner ...
- Nej. Etiske spørgsmål, Dr. Perl. - Det forstår jeg ikke.
- Om hvad der skete i krigen.
- Det ved jeg ikke. Jeg var i Auschwitz. Er det ikke klart nok i min ansøgning?
- Nej, hvad du har gjort i krigen.
- Det er bare proceduren. En formalitet.
- Du kan medbringe vidner. - Jeg kan bevidne, at ...
- Vidner fra fortiden. - Vent lidt.
- Undskyld, men jeg kender ikke nogen fra Sighet der nu er i New York.
- Ingen overlevede. Ingen der kan vidne...
- De kan finde en anden. Man ved aldrig.
- Hvad er der med min person? - Sid nu ned.
- Sid ned, Dr. Perl.
- De er en af de første flygtninge der ankom til New York.
- Vi har kontrolleret, at De er den, De siger ... - Hvem skulle jeg ellers være?
- Der kommer mange ind i landet lige nu. Gode og onde. De må forstå...
- Dr. Perl er en respekteret... - Nej, nu forstår jeg det.
- De har mistanke om at jeg er en af de onde.
- Og jeg er nødt til at bevise, jeg er en af de gode.
- Vi ved, De har været i forskellige lejre..
- Lejre? Det er hvad I kalder Auschwitz og Bergen-Belsen i Amerika?
- Lejre? Som hvor Jeres børn kommer på ferie?
- De herrer, I forstår ... - Og vi ved, at De i lejrene ...
- havde visse privilegier som en læge og derfor havde megen kontakt med nazisterne.
- Tæt kontakt, ja. En pistol mod min tinding, en støvle på min hals.
- De har arbejdet som læge med tyske læger. Nazistiske læger. Er det korrekt eller ej?
- Selvfølgelig var der tyske læger. - Nazistiske læger.
- Og De har arbejdet sammen med dem. Er det korrekt eller ej?
- De herrer, har De nogen idé hvad hun har været igennem?
- Sid ned.
- Vær så venlig.
- Meget vel.
- Tag venligst notater. Jer alle sammen.
- Nazisterne har taget mors penge. De betaler Dem tilbage med smykker.
- Nej, det er ikke nødvendigt. De kan betale mig efter krigen.
- Nej, men de ...
- Hun insisterede. - Ja, og far var enig.
- Nej, det kan jeg ikke acceptere. Ikke nu. Vi hjælper hinanden.
- Gå nu hjem og fortæl jeres forældre, hvad jeg sagde. Ok?
- Katya, Marta, gå nu. - Hør efter, beboere i Sighet.
- Fra nu af er der et udgangsforbud fra 23:00 til 6:00.
- Ungarerne er deres allierede. Lyt til Frederick.
- Moshe, tyskerne ... - Vi vil ikke væk fra Sighet.
- Hvordan kan du vide, om Cilla er sikker? - Ifølge Helen hun er i Budapest.
- Er de sammen? - Jeg tror det.
- De er nødt til at komme tilbage. Sørg for, at de kommer tilbage.
- Nej, bed hellere for at de i sikkerhed der.
- Far, vi må gøre noget. Og Bela? Og Chandor og Julius?
- De er voksne mænd, der kan tage vare på sig selv. Men du og far ...
- Jeg vil ikke nogen steder uden din far. - Lyt til mig.
- Vi har forbindelser og penge. I tager til Rose i Palæstina.
- I vores alder, kan vi ikke bare starte forfra igen.
- Dette er vores liv. Vores verden. Sighet er vores hjem og det bliver det ved med.
- Tyskerne udrydder os. - Det tillader ungarerne ikke.
- Ungarerne hjælper dem. De går side om side.
- Så tillader Sighet det ikke. - Moshé, Moshé, Sighet er kun én by.
- Giska har ret. Du skal ... - Lyt til mig.
- Vi er en familie. Vi holder sammen.
- Sammen.
- Jeg har gode nyheder til dig. - Gode nyheder i disse forfærdelige tider.
- Mener du ... - Det kunne være.
- Jeg er endelig ... - Ja, hvis du opkalder hende efter mig.
- Hvor bliver min mand lykkelig.
- Tak, Dr. Perl. Var det ikke for dem, ville det ikke ske.
- Nej, Gud har villet det så. Jeg er kun en læge. Jeg er så glad på Jeres vegne.
- Hent nogle småkager.
- Hvad sker der?
- Ransag huset. - Hvor vover du?
- Beskidte forræder. Jødeelsker. Skam dig.
- Hvad laver du? - Hvordan kan du gøre det nu?
- Du kan ikke gøre dette. - Hvad laver du?
- Lad mig gå. - Du er nødt til at komme.
- Hvorfor? Han er bare læge. - Lad min datter går.
- Fjern jeres hænder. Gisela.
DEN JØDISKE GHETTO EN MÅNED SENERE
- Imre, kom hurtigt.
- Charlotte, hent noget vand.
- Hvad har de gjort ved dig? Min Gud.
- Det næste rum er bedre. Charlotte, bare hent noget vand.
- Her. Tag dette.
- Tag disse piller. Elizabeth har smuglet dem hertil. Her, Frederick.
- Hvordan har han det, Dr. Junger? - Stadig høj feber.
- David, du skal tage dette.
- Her. Kom, du brænder op. - Jeg kan ikke synke.
- Prøv nu, for mig.
- Godt.
- Dr. Junger, hvornår løslod de Dem?
- I går. De besluttede pludselig, jeg intet havde at fortælle dem.
- Hvorfor tog de dem? Hvorfor de slog dem? Hvorfor gør de det?
- For at skræmme os. De ønsker blot at skræmme os.
- Magda, tak. Det er i orden.
- I morgen, Giska. I morgen tager de os væk.
- I morgen? - Hvor skal vi hen?
- Til Polen. - Polen?
- Gå i seng, Charlotte. Gå i seng.
- Måske vil vi i hvert fald være sammen.
- Hvad med Cilla? Og Bela? Og alle de andre?
- Jeg ved det ikke, men de er meget stærke.
- De passer godt på sig selv.
- De ville ikke ønske, at vi er urolige for dem.
- Her.
- Der er nok til os alle.
- Læg den i din sko. Bare for tilfældets skyld.
- Er du seriøs, Frederick? Selvmord?
- Jeg foretrækker selv at ende det, end at give de skiderikker den fornøjelse.
- Også mig. - Ikke så højt.
- Jeg ønsker ikke mor og de andre hører jer.
- Giska, læg det i din sko. Vær nu sød.
- Undskyld mig.
- Undskyld mig. Gisella.
- Frederick, her.
- Hvor er Dr. Junger? Hvor er de? - Døde.
- De har taget giften. Charlotte har overlevet.
- Han har ikke givet hende nok. De må være her. Jeg kunne ikke finde hende.
- Slap af, far.
- Charlotte. Charlotte Junger.
- Dr. Perl. Hvor er Dr. Perl?
- Kun for jøder. - Lad mig tage med dem.
- Dr. Perl. Stands toget. Vær nu sød.
- Auschwitz.
- Giska. Kære Giska.
- Lov mig, at vi mødes igen i det forjættede land.
- Det lover jeg, far. Det lover jeg.
- Vand. - David. David.
- Vand.
- Kvinder til højre, mænd til venstre.
- Vand. Vand.
- Fart på.
- Kvinder til højre. Til højre.
- Vent et øjeblik. Min bror er meget syg. Han har lungebetændelse.
- Det kan jeg se. Han har brug for hjælp. Vi tager os godt af ham.
- Tag ham til ambulancen. - Jeg kan selv gå.
- Må min søn gå med ham? - Ja, hvis du ønsker det.
- David. - Bring dem begge til ambulancen.
- Jeg er snart tilbage. - Vent på mig.
- Hvor er hospitalet? - Meget tæt på. Videre.
- Ind i rækken. Videre.
- Fart på.
- Stig ind.
- Du skal ikke være bekymret. Vi vil få det fint.
- Fortæl din mor, at hun skal blive hos dig.
- Giska. Jeg har fundet Rachel.
- Rachel, var du med os i toget? Har du set Charlotte Junger?
- Hvordan har Isabel det? - Hun er svag og tørstig.
- Min kære Isabel.
- Dr. Perl. Dr.. Perl, jeg tager mig af din mor.
- Du skal ikke bekymre dig. Jeg tager mig af din mor.
- Stop, jødiske svin.
- Hvad laver du? - Jeg er læge.
- Tilbage i rækken.
- Og De vover at spørge, hvis side jeg var på. Her.
- Kig. Kan De se det? Skriv det ned.
- Jeg er Dr. Gisella Perl, nummer 25404.
- Fange. Ikke kollaboratør.
- Dr. Perl, godmorgen.
- Det var ikke vores hensigt i går at gøre Dem ked af det.
- Jeg forstår. Godmorgen, mine herrer. Det er min ven Didi Goldstein.
- Godmorgen. - Miss Goldstein.
- Vi vil fortsætte hvor vi slap.
- Toget ankom, Deres familie var separeret, De var blevet desinficeret.
Deres hår blev barberet. De kunne ikke hjælpe en kvinde der blev slået.
- Og så fik De tatoveringen. Er det korrekt?
- Dr. Perl, vi er her for at bestemme hvad Deres rolle som læge var i lejren.
- I Auschwitz, ja.
- Før De blev tatoveret, sagde De da til kvinden...
- Det var en nazivagt. - Sagde De, til nazivagten...
- De var læge. Har De fra da af arbejdet som læge?
- Nej. Jeg så hende aldrig igen. Der var så mange.
- Nej, det var ikke sådan jeg begyndte.
- Ikke på det tidspunkt. - Hvordan? Og hvornår?
- Var det frivilligt? Blev De udnævnt?
- De sagde De ikke samarbejdede. Blev De tvunget til at gøres Deres job?
- Nej, jeg ...
- Jeg meldte mig frivilligt. Men...
- Jeg havde ingen idé om de ting, de ville gøre.
- Kom.
- Ved du, hvor hospitalet er?
- Ved du, hvor de tog mændene hen? - Jeg ved det ikke.
- Min Gud, hvor er de?
- Hvorfor kniber du dig selv?
- For at få farve på mine kinder Så bliver du ikke valgt.
- Hvorfor tog det dig så lang tid? - Undskyld mig?
- Spiser kaviar, mens vi rådner her.
- Man vænner sig til det.
- De skal brænde os alle før russerne kommer.
- Charlotte.
- Charlotte Junger. - Stille.
- Jeg giver hende tre dage. Så... Kaput.
- Giv agt.
- Hvad har vi her? - En danser.
- En danser?
- Vil du danse for mig? - Far?
- Bravo. Godt gået.
- Må jeg?
- Nej, nej, nej. Hun er så smuk. Og hun danser så godt.
- Tak, far.
- Fortryllende. Kom.
- Er der nogen læger til stede?
- Er der ingen læger? Ikke én?
- Er der læger til stede?
- Aha. Endelig.
- Og hvilken slags læge er du? - Gynækolog.
- Meget godt. Har du en privat praksis eller på et hospital?
- Jeg har en praksis. Jeg har studeret i Cluj og Berlin.
- I Berlin? Det burde jeg have vidst.
- Jeg har også studeret i Berlin.
- Du ved, du udstråler en vis autoritet.
- En sådan holdning er altid godt, men hos en læge er det helt fantastisk.
- Undskyld, men jeg ville spørge Dem, Hvis De vil tillade det ...
- om De kan finde min søn. Han blev taget til sygeafdelingen.
- Han venter mig der. Jeg er bekymret for ham.
- Og han bekymrer sig nok om mig. - Det ville enhver god søn gøre.
- Jeg vil gerne besøge ham. - Det kan vi godt arrangere.
- Måske De kan give ham en besked? - Bestemt. Hvad er hans navn?
- Vi vil fortælle Imre, det går godt med hans mor.
- En ting mere, tak. Undskyld mig, må jeg?
- Fortsæt. - Min bror er meget syg, og min mor ...
- Vent et øjeblik. Du, din mand, din mor, din familie ...
- du vil snart se dem alle sammen igen.
- Nu, vil du så gøre noget for mig?
- Du er ungarsk, jeg er tysk. Jeg tror at kvinderne hellere lytter til dig.
- Vi har lige bygget et hjem, til de gravide kvinder.
- Der får de rene senge, god mad og lægehjælp.
- De må ikke gå dertil, så vi har nogle biler fra Røde Kors.
- Jo før de kommer dertil, jo hurtigere de får god pleje...
- Jeg føler mig næsten flov over, at jeg må sige, at det får de ikke her.
- Vil du gøre det for mig?
- Vil du indsamle de gravide, og sørge for de kommer videre?
- Selvfølgelig vil jeg hjælpe Dem. - Tak.
- Nej, tak. - Meget venligt af dig.
- Undskyld mig.
- Dr. Mengele fortalte mig om et hjem for gravide kvinder.
- Der er rene senge, lægehjælp og god mad.
- De biler fra Røde Kors bringer jer dertil.
- For gravide kvinder, virker dette som en god mulighed.
- Føler du dig nu vigtig, og magtfuld, Herr Doktor?
- Hvad taler du om?
- Du sender alle de kvinder i døden. - Han sagde...
- Ved du ikke hvem han er, ham Dr. Mengele? Han er dødens læge.
- De biler er fra Røde Kors. - Hvor er så folkene fra Røde Kors?
- Men...
- Min søn hjalp min bror i en bil fra Røde Kors i aftes.
- De steg begge på.
- De er bragt derhen, hvor kvinderne også kommer hen.
- Dr. Mengele lovede at give Imre besked. - Dr. Mengele lovede at give Imre besked.
- I sygeafdelingen.
- Infirmeriet er et gaskammer. Et krematorium.
- Din søn er død.
- Kig. Se der.
Der har du Mengeles biler fra Røde Kors. Kan du se dem?
- Du er den store læge, hva'? Hvad er det så for en sød lugt?
- Det har du lugtet før hvis du er virkelig læge.
- Lyt. Kan du høre det? Ved du, hvad der bliver brændt?
- Menneskekød. Forstår du det?
- Menneskekød.
- Da De tog gift, var det da et selvmordsforsøg?
- Ja. Jeg vidste, hvad der skete, hvad der var sket...
- krematoriet, Imre, min søn ...
- det var bare for meget. Det var for meget for mig.
- Vi er kede af Deres tab.
- Hørte De den første dag for første gang om eksistensen af gaskamre?
- Og De indrømmer, at De sendte alle de kvinder til gaskamrene?
- Jeg blev narret. Hørte De ikke hvad jeg sagde?
- Ligesom de kvinder blev. Men jeg overlevede, og de...
- Dr. Mengele sagde, at kvinderne ville få lægebehandling.
- Jeg var læge og som læge, ville jeg ønske det var sådan.
- Jeg troede, at der var en sygeafdeling for alle.
- Men jeg var ny.
- Jeg vidste ikke dengang, hvad "pleje" betød for gravide kvinder.
- Så "behandling" betød de blev sendt til gaskammeret?
- Normalt, ja. Nogle gange blev de anvendt til eksperimenter.
- Har De deltaget i disse eksperimenter, dr Perl?
- Ikke engang under tvang?
- Jeg ville hellere skydes, end jeg ville eksperimentere på folk.
- Så De har ikke hjulpet Dr. Mengele?
- Dette er et spørgsmål om semantik. Om jeg hjalp ham? Ja, i Deres definition.
- Den første dag, uden at vide det.
- Men så snart jeg vidste, hvad der var sket med de kvinder, jeg troede at jeg hjalp...
- Jeg svor, at der ikke ville være nogen gravide kvinder i Auschwitz, så længe jeg levede.
- Det er stærke ord, Dr. Perl.
- Ja, ord. Hvad er ord, mr Prentiss?
- Der findes ikke ord til at beskrive hvad jeg har set.
- Skal vi holde en frokostpause? Så mødes vi igen kl. 14.
- Selvfølgelig.
- Er det allerede slut?
- Jeg vil ikke tilbage.
- Hvorfor ikke?
- Har hun fortalt om Rachel?
- Hun fortalte om Rachel, ikk'? Og Isabel? Fortæl.
- Hun taler kun om sig selv.
- Dr. Perl, vi vender tilbage til abort som vi talte om inden pausen.
- I Deres ansøgning om visum, har De skrevet De har udført tusind aborter.
- Det vil lyder meget rigtigt, ja. - Det er et meget stort antal.
- Det tjente et meget vigtigt formål. At redde mødre.
- Kvinder, som du tror til sidst måtte dø.
- Det var nazisternes hensigt at myrde os alle. Alle jøder.
- Sulte, skyde, brænde, gasse, bare vi døde.
- Vi forstår... - Men det var min hensigt, som læge...
- og som et menneske for at overleve.
- Jeg holdt ud, og jeg tvang andre til også at holde ud...
- fordi jeg håbede, at russerne, eller måske endda I...
- ville finde os og gøre en ende på alle drabene.
- Jeg gennemførte min egen krig.
- Måske kan De forklare denne, Deres krig.
- Mine herrer, tak. Det er så simpelt.
- Gravide kvinder blev dræbt.
- Jeg udførte aborter, så moderen måske overlevede.
- Så den kvinde, der overlevede ...
- måske stadig havde mulighed for at blive mor.
- Det jødiske folk kan ikke udryddes, så længe de jødiske kvinder får børn.
- Blev der født nogle børn i Auschwitz?
- Ja, nogle...
- men hver nyfødt blev straks dræbt sammen med moderen.
- Kvinderne blev separeret fra mænd. Hvordan blev de gravide?
- De fleste var allerede gravide.
- Og resten... Nogle blev voldtaget af SS...
- og andre solgte deres krop for mad på latriner.
- Det var mandlige fanger der arbejdede der.
- Men stadig. Tusinde gravide kvinder. Vil De ikke mene, at nogle...
- Auschwitz var på størrelse med en lille by.
- Der var alene 30.000 ungarske kvinder.
- Dette tal, 1000, er faktisk meget lavt.
- De sagde, at Dr. Mengele udførte eksperimenter på gravide kvinder.
- Ja. På både fosteret og moderen.
- Uden bedøvelse.
- Det eneste formål var hans egen perverse fornøjelse. Han ...
- Uforståeligt. Ingen bedøvelse, men han ønskede sterile instrumenter.
- Den mand er virkelig ikke til forstå.
- Hvis De ikke var til stede, ved disse forsøg...
- hvordan kan De så vide at de foregik?
- Fordi jeg skulle tage mig af kvinderne bagefter.
- Så de kunne vende tilbage til arbejdet. De fleste overlevede ikke.
- Det gav mig bare endnu flere aborter at udføre.
- Dr. Perl, det er meget vanskeligt for os...
- for os at forestille sig situationen. - Godt, godt.
- Kvinderne fra Sighet var de første.
- De havde hørt om mig og de opsøgte mig.
- Pigen der hentede mig, siger du kender mig. - Dr. Perl.
- Min Gud, Leiku. Leiku.
- Kan du hjælpe mig? - Ja, selvfølgelig.
- Jeg ønsker det ikke, men finder Mengele ud af det, bliver jeg gasset.
- Jeg ved det. Helt stille. Lyt.
- Når vi er ude af dette helvede, får du og din mand et andet barn. Et smukt barn.
- Men det tog så lang tid ... - Stille. Du vækker bare vagten.
- Skal jeg gøre det? - Lig dig. Spred benene.
- Lyt. Træk vejret langsomt gennem næsen. Forstår du?
- Må jeg i det mindste se mit barn? - Selvfølgelig. Lig dig ned.
- Hold hende for munden.
- Sshh, stille. Slap af.
- Leiku, du får et andet barn. Det lover jeg.
- Så De abortered Leiku's foster?
- Nej. Jeg mener ja. Leiku's foster overlevede ikke.
- Hvordan kunne De, uden adgang til infirmeriet ...
- Selv på infirmeriet, hvis man kan kalde det det...
- var der meget få instrumenter.
- Men Dr. Mengele brugte alligevel instrumenter?
- Ja. I eksperiment-blokken. Blok 11. Han arbejdede ikke på infirmeriet.
- Før De aborterede babyer på... - Fostre.
- Hvordan kunne De gøre det uden instrumenter?
- Med mine bare hænder, Mr. Prentiss.
- Tilgiv mig Dr. Perl, men De synes ikke at være ked af Deres gerninger.
- Undskyld Mr. Prentiss, men De lytter ikke særlig godt.
- Hvorfor skulle jeg være ked af det? Jeg har reddet 1.000 kvinder.
- Og hver gang risikerede jeg mit eget liv.
- Hvis jeg blev fanget, var jeg også endt i gaskammeret. Hvorfor være ked af det?
- Disse historier, Dr. Perl. Deres logik...
- Vent et øjeblik. Vil De stoppe med at skrive, tak.
- Stop med at skrive.
- De herrer, Auschwitz var et andet land med sine egne regler og sin egen logik.
- Og disse regler ændrede sig fra situation til situation.
- Vi, der var der, kunne ikke fordømme hinanden. Det er umuligt...
- nej, det er endda absurd...
- De sidder for at foretage en vurdering af mig...
- Godaften, Dr. Perl. Det er Dr. Mengele. Glad for jeg fandt dig. Jeg har en...
- Hvornår blev De bedt om at lede kvindernes hospital i Auschwitz?
- Hvornår blev De spurgt? - Jeg kan ikke huske det nøjagtigt.
- Jeg husker mit hår var begyndt at vokse ud igen. Det var helt hvidt.
- Jeg ved det ikke. Da jeg havde været der en måned eller to.
- Af Dr. Mengele?
- Ja, af Dr. Mengele.
- Jødiske læger, træd frem. Vi starter et infirmeri for kvinder.
- Alle jødiske læger, træd frem.
- Dit navn? - Dr. Ruth Stern fra Budapest, onkolog.
- Andre læger, træd frem.
- Tættere på. Vend mod dem.
- Alle jødiske læger, træd frem. Dit navn?
- Dit navn?
- Ellers nogen?
- Dit navn? - Dr. Gisella Perl. Sighet.
- Åh ja, gynækolog.
- Meget godt. Så kommer vi til at se meget til hinanden.
- Hvad lavede De i infirmeriet, som De kalder det?
- Vi behandlede de syge og sårede så godt som muligt.
- Vi havde ingen forbindinger, kun en slags papir, og næsten ingen medicin.
- Kom så, tilbage til arbejdet. - Undskyld mig.
- Hvis De vil tillade det, Jeg vil gerne give hende en hviledag.
- Hendes fod er betændt og jeg tror ikke, det...
- Bang.
- Kom.
- Få den kvinde klar til i eftermiddag. De arbejder bedst.
- Slap af.
- Dr. Perl, ifølge vores oplysninger var en af Deres patienter en SS-officer.
- Er det rigtigt?
- Ufatteligt.
- Insinuerer De stadig, jeg selv havde valgt det?
- At jeg frivilligt hjalp en nazist? - Besvar venligst spørgsmålet.
- Ja. Irma Griese indkaldte mig til at komme til hendes værelse.
- Kom indenfor.
- Hun troede, at hun var gravid.
- Få det ud af mig. Der er sterile instrumenter i skabet. Hent dem.
- Og hvis du fortæller nogen om det, så dør du.
- Jeg vil holde min mund lukket.
- Du er en god læge.
- Ærgerligt, du er nødt til at dø. Tyskland kunne bruge gode læger.
- Gør det ondt?
- De vil mærke et stærkt knib og noget masen.
- Så får De kramper og De vil miste blod.
- Vent et øjeblik. Hvor lang tid vil det gøre ondt? Jeg kan ikke fordrage smerte.
- Ikke længe. Et par timer. De skal tage det roligt.
- Skal jeg?
- Tak, det er alt for i dag. Vi ses i morgen, samme tid.
- Øjeblik. Endnu en dag med dette? - Et par spørgsmål endnu.
- The Yankees tabte igen.
- Det har kostet mig 10 dollars. - Det er din egen skyld.
- Auschwitz et øjeblik, baseball det næste. Er det så let for Dem?
- Det er svært for os alle at høre dette.
- Det tror jeg gerne. Undskyld, de herrer, men der er noget, jeg ikke forstår.
- For nylig så jeg et blad. Måske et De kender, Mr. Prentiss.
- Commonweal, tror jeg. Et katolsk tidsskrift.
- Dette magasin indeholdt artikler om lejrene, som De så dårligt kalder dem.
- Det var tre år siden. De vidste det. Amerika vidste det.
- I vidste det hele. Og I gjorde ingenting? Intet overhovedet?
- Jeg skal gå. - Vær venlig at lade mig afslutte.
- Vi ses i morgen.
- Hvad lavede De, da vi blev massakreret, i sommeren 1944?
- Mr. Smith? Gik De med Deres kone til en picnic på stranden?
- Jeg forstår intet af det.
- Og De, Peter Schuman, også en jøde, hvad holdt dem beskæftiget?
- Gik du i tempel, eller så din søns baseball-kampe?
- Min søn blev dræbt på D-dag.
- Hans lig blev aldrig fundet.
- Tilgiv mig. Gud, tilgiv mig.
- Undskyld. Jeg er virkelig ked af det.
- Men når jeg er nødt til af forklare, hvad der skete, mister jeg besindelsen.
- Hvor trist at De har mistet Deres søn. Undskyld.
- Vi ses i morgen.
- Dr. Perl? Det er bare mig, Dr. Perl.
- Marta Weiss. Fra Sighet.
- Hvem ville have troet, at jeg ville gå her ved siden af dig i Amerika?
- Og være så elegant, sammen med den fantastiske Dr. Perl.
- Ingen ville tro det. - Måske kan du overbevise disse herrer.
- De kan ikke se den store læge? - Ikke endnu.
- Åh ja, de har aldrig været i Sighet.
- De har deres Park Avenue og deres Central Park...
- men vi havde den store Corso og floden Tisa.
- Der er flere piger fra Sighet her.
- Jeg ved ikke hvem, men kvinden fra UJA fortalte det.
- Smukt. Så kan vi snart holde sammenkomst som vi plejede.
- Må jeg komme med? - Du, min skat, du er æresgæst.
- Dit hår er mørkt igen.
- Stille. Det er farvet. Jeg er for ung til at have hvidt hår.
- Vi har modtaget et brev fra en kvinde, der var i New York for nylig.
- Hendes navn er Zozia...
- Under alle omstændigheder, det Zozia skriver...
- er at hendes søster ikke blev behandlet i infirmeriet, fordi hun ikke kunne betale.
- Som et resultat af dette er, at hendes søster døde.
- Ja, jeg kan godt huske sagen.
- Kvinden var det vi kaldte "En Levende Død".
- Vi havde meget få medikamenter. Hun var ikke til at redde.
- Det var meget trist.
- De bad altså aldrig om penge, for at behandle?
- Absolut ikke.
- Må jeg sige noget? - Værsgo.
- Dr. Perl har reddet mit liv i infirmeriet.
- Og jeg er ikke den eneste. Hun har reddet mange kvinder. Jeg har set det selv.
- Hun bad aldrig om noget. Hun gav kun.
- Jeg kan fortælle Dem. - Jeg vil gerne høre.
- Jeg kunne ikke gå. Det var jeg for syg til.
- Min søster, Katya, var meget stærk. Hun bar mig nærmest rundt.
- Er Dr. Perl fra Sighet her? - Marta, Katya. Kom.
- Ruth, jeg har brug for din hjælp.
- Hun gemte sig ved hver udvælgelse.
- Havde Dr. Mengele opdaget det, ville hun blive skudt.
- Og også de andre læger, fordi de hjalp hende.
- Tilbage til jeres senge.
- Hun holdt mig der, i mere end en uge.
- Hun talte mod i mig, gav mig hendes mad ...
- og byttede ting for margarine, indtil jeg var stærk nok.
- Jeg skylder... Jeg skylder Dr... - Det er helt i orden.
- Dr. Mengele var rædselsslagen for sygdomme, især for tyfus.
- Det var almindeligt. Ved smitte blev hele afdelingen gasset ...
- sammen med nabo-afdelingerne.
- Med andre ord: Der var 3.000 kvinder der blev dræbt for et tilfælde af tyfus.
- Jeg vidste, at Marta havde tyfus.
- Hvis han havde opdaget det, var vi alle blevet gasset, læger og patienter.
- Han kom på uventede tidspunkter for at tage blodprøver.
- Det var ikke første gang vi gjorde det, og heller ikke den sidste.
- Kom, Gisella.
- Skynd dig, Giska.
- Hold armene oppe.
- Da Martha var der, tog vi fem læger vores eget blod i flaskerne...
- og satte patienternes numre på.
- Vi var raske. De flasker gav vi til Mengele.
- Og det virkede? - Hver gang.
- Men det er ikke alt.
- Dr. Perl reddede mit liv mange gange.
- Deres søster overlevede også? - Nej.
- Nej, hun blev fanget da de hentede mad til mig.
- Så skød Irma Griese Katya i hovedet.
- Katya. Katya, kom.
- Jeg prøvede at tage hende til Dr. Perl, men jeg var ikke stærk nok.
- Jeg kunne ikke bære hende.
- Vi skal hen til Dr. Perl.
- Du går op og tager et langt, varmt bad. Jeg har vidunderlige badeolier fra Paris.
- Jeg går ud og shopper og så spiser vi sammen senere.
- Du har ikke noget imod, at jeg er hos dig? - Åh skat, du er Guds gave.
- Gå nu. Tag et bad. - Okay.
- Zozia? - I må ikke betjene denne kvinde.
- Doktor. doktor, vær venlig. Min søster er meget syg.
- Se.
- Nej, hun klarer den ikke. Undskyld, Zozia. - Hjælp hende, ellers vil hun dø.
- Hun overlever ikke natten. Jeg beklager der er ikke plads.
- Lad hende dø her, en smule værdigt.
- Se, der er ikke plads. - Vær sød. Jeg beder dig.
- Hun dræbte min søster.
- Du er ikke en læge. - Du er en morder.
- En morder.
- Flyt dig.
- Fr.? Kender jeg Dem?
- Har vi mødtes?
- Jeg tror, jeg så ham i dag. - Hvem?
- Mengele. Dr. Mengele.
- Han så anderledes ud. Han havde en fransk accent, men det siger intet.
- Det kan være falsk.
- Ville han vove at komme til New York? - Ja, hvis han vidste, jeg var her.
- Hvorfor skulle han komme efter dig? - Fordi jeg ved...
- Jeg ved, hvad han gjorde.
- Jeg har set hans eksperimenter. Jeg har set, hvad han gjorde ved de kvinder.
- Kom. Det tager kun et øjeblik.
- Jeg tænkte det kunne være interessant for dig. Kom.
- Hvor mange tvillinger har din praksis sat i verden?
- Ved du det ikke. Du skal vide det.
- Sig mig. Jeg vil gerne vide det. - To, måske. To tvillinger.
- Har du nogensinde haft en mor der fik flere tvillinger?
- Nej. - Så har jeg et særligt tilfælde til dig.
- Vi har en sigøjner kvinde der venter tvillinger.
- Men der er noget særligt ved hende.
- Hun har en allerede et tvillingepar, drenge på tolv.
- Skønne drenge. Store fyre. Du er nødt til at se dem spille fodbold.
- De tog noget chokolade ud af min lomme.
- Smarte fyre. Jeg er blevet meget glad for dem.
- Så en kvinde, der allerede tvillinger, får flere tvillinger.
- Imponerende, ikke? Sigøjnerlejren har givet os mange fascinerende ting.
- Vi vil gerne vide, om de ufødte er identiske. Men det ved vi snart.
- Så kan vi studere drengene, og deres søskende sammen.
- Det er enestående. Og vi studerer moderen også.
- Det kan hjælpe ...
- til hemmeligheden om hvordan tvillinger bliver til.
- Desværre, men der er ikke nogen hemmelighed der skal kastes lys over.
- Vi ved hvordan tvillinger opstår.
- Men hvis kunne isolere æggene, fra sådan en kvinde...
- ville vi så kunne efterligne den proces med andre kvinder?
- I ariske kvinder? Forestil dig, hvad det ville betyde.
- Vi ville meget hurtigt få den rene ariske race til at vokse.
- Men først måtte vi eliminire, alt det forurenede ariske blod.
- En kvinde i verden, med dine kvaliteter og din uddannelse ...
- du taler utvivlsomt fransk. -Ja, jeg taler fransk.
- Vi har mere til fælles end kun kærlighed for medicin.
- Sigøjneren forstår tysk særdeles godt.
- Så du og jeg taler fransk i dag. - Godt.
- Voilà. Ser hun ikke stærk ud? - Jo.
- Da jeg så hende med tvillingerne, vidste jeg, at hun var noget særligt.
- To tvillinger.
- Vi har taget os godt af dig, ikke?
- Og du har virkelig gjort det godt.
- Der kommer en kollega og observerer alt.
- Jeg skal lige skrubbe mig.
- Nej, nej, ikke dig. Det behøver du ikke. Gå du bare i gang.
- Ved du, hvad der kommer til at ske i dag?
- Jeg er også en fange. Jeg er her for at bistå fødslen. I orden?
- Hvad håber du det er? Drenge eller piger? - Jeg ved det ikke.
- Måske en dreng og en pige. - Måske.
- Det ser godt ud. Det vil gå fint.
- Hvad har jeg gjort? Gud, hvad har jeg gjort?
- Gud, tilgiv mig. Min Gud, hvad har jeg gjort?
- Du havde intet valg, Dr. Perl. Du gjorde intet forkert. Du hjalp bare.
- Jeg vil fortælle dem det i morgen. - Gud tilgive mig.
- En injektionssprøjte med phenol i hjertet giver mindre rod.
- Men hvis de stritter imod...
- Dr. Perl, tør blodet af, så de kan se instruktionerne til dissektionen.
- Dissektionen? - Ja. Og skynd dig.
- Og bring hende hen til bilen.
- Vi skal være hurtige. Og alt skal desinficeres her.
- Sikke dog et svineri.
- Fart på, fart på.
- Du er velkommen til at overvære det.
- Nej. Mine patienter. Jeg er nødt til at komme tilbage til dem.
- Som du ønsker.
- Min Gud. Jeg vil holde rent og helligt i både mit liv og mine færdigheder.
- Klart. Jeg vil holde rent og helligt i både mit liv og mine færdigheder.
- I hvert hus jeg kommer ind, kommer jeg af interesse for mine patienter.
- Jeg vil aldrig bevidst gøre nogen skade.
- Jeg, hvis denne ed jeg trofast holder...
- vil finde glæde i mit liv og i udøvelsen af mine evner...
men hvis jeg overtræder denne ed, så...
- kan det modsatte være tilfældet.
- Så kan det modsatte være tilfældet.
- Far. Far, jeg er så ked af det. Tilgiv mig, far.
- Tilgiv mig, far. Far.
- Oh Far, tilgiv mig. Far.
- Jeg har virkelig gjort mit bedste, far. Virkelig. Jeg har virkelig forsøgt.
- Jeg har forsøgt at tro. Selv i det helvede, så prøvede jeg.
- Jeg beder dig. - Nej, tak.
- Doktor. Dr. Perl.
- Vagten brækkede min arm. Jeg ventes tilbage på arbejde om tyve...
- Stil dig op i køen. De kvinder har ventet hele dagen.
- Øjeblik.
- Sæt dig ned. Stræk armen.
- Min søster dør, for jeg intet har? Dr. Perl, hører du mig?
- Eller har du proppet al dit brød ind i dine ører?
- Kære Gud. Tilgiv mig for Zozia.
- Tilgiv mig for ikke at hjælpe folk, fordi de ikke kunne give mig noget.
- Jeg prøvede bare at overleve.
- Er det sådan en forbrydelse at ønske at overleve?
- Vil du overleve? Vil du overleve Giska?
- Lyt til mig. Lyt.
- Som læge, er du stor, Giska. Et rigtigt mirakel.
- Ja, vi griner ad dig, når du fortæller dem om sammenkomsterne i Sighet.
- Dine digte og sange, selv om de er døende.
- Jeg har kun ord til at behandle dem med. Ingen medicin.
- Ord eller medicin, de går alle i døden. Ligesom vi.
- Nej, du forstår ikke. Når du opgiver håbet, så begynder du at dø.
- Hvordan kan vi bevare håbet når vi allerede har solgt vores sjæl?
- Jeg har intet solgt. - Hvorfor leve i denne fantasiverden?
- Hvad taler du om? - Se, hvad du er blevet.
- Hvor vover du at beskylde mig? Vent til Mengele udvælger dig.
- Jeg beskylder dig ikke for noget. - Jo, du gør.
- Hør nu. Vi kommer alle sammen i gaskammeret.
- Jeg går ikke til gaskammeret. - Stop så.
- Jeg er ikke ved at dø her. Kan du høre, hvad jeg siger?
- Nej. Jeg nægter.
- Jeg nægter at gå i gaskammeret.
- Jeg nægter.
- Jeg havde ikke lyst til at dø.
- Jeg havde ikke lyst til at dø, far.
- Jeg husker den lille pige, der ønskede at blive læge.
- Og jeg blev læge.
- En meget god læge, hvis jeg så må sige.
- Ethvert barn, som jeg hjalp i verden, var en gave.
- Ikke fra mig, men fra Gud.
- Men alt ændrede sig, da jeg gik på arbejde i Auschwitz som læge.
- I ved nogle af de ting, jeg har gjort for de gravide kvinder.
- Men ja, jeg har også uvidende...
- sendt mange kvinder i døden. inden for en dag efter min ankomst.
- Og ja, nogle ting jeg har gjort der...
- nogle ting, jeg var tvunget til at gøre...
- var ikke hæderlige.
- Så I har ret. Jeg har blod på mine hænder.
- Og tro mig, jeg ser det ligeså klart, som I kan se tatoveringen på min arm.
- Det vil altid stå klart. at jeg var læge i Auschwitz.
- For omverdenen, men også for mig selv.
- Jeg ved, det er meget vanskeligt at forstå, fordi I ikke var der...
- men jeg har kun gjort hvad jeg måtte gøre for at overleve.
- Måske dem, der ikke overlevede var de bedste folk.
- Min familie.
- Frederick, min mand. Min mor og min far.
- David, alle mine brødre. Imre, min søn.
- De kommer ikke hertil. De kommer ikke hjem.
- Hvorfor har Gud ladet mig overleve? Ingen ved det.
- Jeg må tro på, at det var for at jeg kunne hjælpe flere børn til Verden.
- Frie børn. Børn med en chance for at overleve.
- Ser De, hvis jeg kunne hjælpe et jødisk barn til verden...
- og de fik børn og børnebørn, så vandt nazisterne ikke.
- Mengele har dræbt en million børn.
- Jeg vil hjælpe en million børn til Verden.
- Jeg har brug for at genoprette hvad nazisterne har ødelagt.
- Lad mig gøre det, de herrer, her i Amerika. Hvis jeg ikke kan...
- så ville Gud ikke have mig til at overleve.
- Vær så venlig.
- Hvad foregår der? - Russerne er her. Russerne er her.
- Simone...
- Simone, dit barn er frit.
- Dit barn er frit.
- Den første frie baby i Auschwitz.
- Dr. Perl, Deres handlinger var undertiden tvivlsomme, men Deres hensigter var ikke.
- Deres handlinger var relateret til Deres overlevelse og Deres patienter.
- Deres anmodning om et statsborgerskab er godkendt.
- Deres sekretær har ringet... -Jeg er der om en halv time.
- En kvinde er ved at føde. Her er Deres remedier.
- Få Olga til at sende kvinden hertil. - Men hun er rædselsslagen for hospitaler.
- Hun bor i Lower East Side. Hun kender dig fra Sighet.
- Tak. Tak.
- Dr. Perl? Her oppe.
- Hurtigt. Min kone. Vær så venlig. Her oppe.
- Hvor er hun? - Her. Hun har spurgt efter Dem hele dagen.
- Har De et forklæde?
- Her. Værsågod. - Tak.
- Hun er her.
- Kog noget vand. Find rene lagner og varm dem op. Hurtigt.
- Her er din Dr. Perl. Her er hun.
- Åh, Leiku. Der bliver masser af tid til gråd. Vi er først nødt til at arbejde.
- Træk vejret roligt. Tag en dyb indånding og slap af.
- Meget godt. Træk vejret stille og roligt.
- Hjælp mig, Gud. Jeg kan hjælpe med at give liv i dag.
- En gave, Leiku.
- En gave fra Gud. Endelig.
Dr.. Gisella Perl havde en blomstrende praksis i New York.
Hun bragte mere end 2.000 spædbørn i verden før hun immigrerede til lsrael i 1981.
In Israel arbejdede hun på Shaare Zedec- hospitalet i Jerusalem.
Hun døde i 1988.
Oversættelse: Klaus Schiesewitz